Oversættelse: Ellen Gammelgaard vwvw.sdimediagroup.com.
- Richard. - Den stemme kender jeg.
- Kan du huske Winslow'erne? - Nej.
De har været til middagselskab her, men har ikke gengældt invitationen.
- Det forstår jeg ikke. - Det gør jeg.
Det må være en forglemmelse, for de ville aldrig bryde etiketten.
- Ring og lad en hentydning falde. - Mig?
Ja, for jeg er jo ikke typen, der fisker efter indbydelser.
- Det kan jeg da ikke. - Godt. Så er vi enige.
Rose er helt opstemt.
Det ved vi. Det ved størstedelen af den mandlige befolkning.
- Hun er blevet forlovet. - Man må beundre folks optimisme.
- Hun tror, det er ægte denne gang. - Har hun ikke prøvet det før?
Kan du huske, dengang vi var forlovede?
De skønne timer i bageriets bagbutik.
Det var da ikke mig!
Richard.
Gad vide, hvordan Guds stemme lyder.
Det er på tide, vi fik invitationerne til borgmesterens maskebal.
- Vi får nok ikke nogen i år. - Jo da. Det får vi da altid.
Ja, da jeg var ved kommunen. Nu er jeg pensioneret.
Det er da ingen undskyldning. Vi er selvskrevne gæster til det bal.
Og Richard, er det ikke på tide, vores nye nabo lærte os at kende?
- Har vi fået en ny nabo? - Ih, ja. En mrs. Donahue.
Født Proctor, som Proctor's Pickles. Et stort navn i krydderikredse.
- Jeg har ikke set nogen flytte ind. - Det er på vejen ved siden af.
- Så er hun knap nok en ny nabo. - Vi har da samme postnummer.
Hvor forlovet?
Enten er man det, eller også er man det ikke. Rose er forlovet.
Har hun fået en ring? Jeg mener, en ring til?
- Jeg har lige set den. Den er smuk. - Hun har ringe nok til en hel butik.
- En ville være flere, end jeg havde. - Jeg havde ikke råd til en ring.
Men særrettighederne ville du godt have.
Du har sat farten ned siden dengang.
Godnat, Daisy.
Kom så, Michael. Mand dig op.
Pligten kalder.
- Mrs. Bucket. - Bucket, Bucket.
- Har De ikke en invitation til mig? - Aldrig i livet.
En invitation til borgmesterens maskebal. Den må være der et sted.
Nåh.
Nej. Beklager.
Spørg på sorteringskontoret efter min invitation til borgmesterens bal.
Drik ud, Elizabeth. Jeg er straks færdig.
Men du kom fem minutter for tidligt, så jeg var ikke færdig med kagerne.
Richard kommer senere. Han skulle lige sludre med borgmesteren.
- Heldigt for ham. - Jeg sendte ham derhen personligt.
Det vil gøre borgmesteren oprevet, at vores invitationer er forsinket.
- Invitationer? - Til borgmesterens maskebal.
Vi bliver altid inviteret til borgmesterens maskebal.
Højdepunktet i det kommunale år. Det er meget eksklusivt.
- Sikkert. - Sidste år var jeg Kleopatra.
Richard var Markus Antonius. Men han skuffede nu lidt som romer.
Han kunne ikke rigtig styre sit kastespyd. Jeg har stadig et ar.
Invitationen betyder ikke noget for mig. Jeg hadede at være romer.
Det var svært at håndtere både kastespyd og buffet.
- Er I på listen? - Det tror jeg ikke.
Men Hyacinth vil med? I kommer på listen.
Tak. Det vil lette min tilværelse.
- Skal du ikke have din kaffe? - Jeg lader den lige køle lidt af.
Den er sikkert god nok. Prøv dog.
- Du ville fortælle om Winslow'erne? - Ja!
De har ikke gengældt min indbydelse.
Ved nærmere eftertanke overdrev jeg måske lidt ved mit middagselskab.
Jeg har nok sat så høj en standard, at hun ikke føler, hun kan være med.
- Ja, sikkert. - En småkage?
- Ja tak. - Undskyld mig.
Det er nok en betydningsfuld person.
Hos Bucket, det er fruen i huset. Er det dig, Rose?
Det er min søster Rose. Ikke hende med Mercedes, sauna og egen stald.
Det var da dejligt for dig, Rose.
Jeg håber, han er den rigtige. Du må jo snart se at blive gift.
Min søster Rose er blevet forlovet.
En polak?
Jeg har intet imod polakker, men kunne du ikke finde noget nærmere?
Nåh, bor han her? Må jeg lige tale med Daisy?
Tag endelig, Elizabeth.
Onslow spiser knækkede småkager, gør han ikke?
Skal Rose giftes med en polak? Er han passende? Hvad hedder han?
Ved ingen af jer, hvad han hedder? Så må hun lære at udtale det.
Vil hun hellere bruge hans kælenavn? Og hvad er så det?
Lamselår?
Daisy. Fortæl straks Rose, at hun må kende denne herres navn.
Vi kan ikke have en "Lamselår" i familien.
Hendes søster Rose er blevet forlovet.
Husker du Rose? Hendes øjenvipper er længere end hendes nederdel.
Plag mig ikke med almindeligheder. Livet er mørkt og byrdefuldt.
Du har været skilt i halvandet år nu. Er du ikke kommet dig over det?
Jo, for længst. Det var en bagatel.
Det er Frankensteins mor derinde.
- Hvad har hun nu gjort? - Hun vil med til min generalprøve.
Hun vil gerne hjælpe til ved min generalprøve.
Hun får andet at tænke på, nu Rose skal giftes med en polak.
Et bryllup. Hun skal til bryllup.
I Polen!
- Hun skal være i Polen i ugevis. - Polakken bor her i landet.
Det har han ingen ret til. Hvorfor skal sådan en polak bo i England?
Det er problemet med folk nu om dage. Ingen sidder stille.
Det gør du da heller ikke selv.
Hvis det er Hyacinth, har jeg fået hundegalskab.
Mit bid er dødeligt!
- Richard. Vil du ikke ha' en drink? - Er det ikke lidt tidligt?
For nogle er det aldrig for tidligt. De fortjener altid en drink.
- Så en lille gin og tonic. - Tag dog en stor. Du fortjener det.
- Hyacinth sendte mig herover. - Hyacinth?
Hun når ikke generalprøven. Det er samme aften som borgmesterens bal.
Så skal vi begge to have en stor en. Liz, laver du to store gin og tonic?
Hyacinth kan vel være ligeglad.
Hun synes ikke, du skal bruge hans kælenavn. Slet ikke det kælenavn.
Hun skulle bare prøve at udtale det. Det er fuld af z'er.
- Du er nødt til at lære det, Rose. - Jeg bestiller ikke andet.
Derfor opdagede jeg ikke, hvad han var ude på. Og så var jeg forlovet.
- Begynd langsomt. Med fornavnet. - Det er næsten lige så slemt.
Efternavnet er vigtigst. Hun bliver jo mrs. Hvad-han-nu-hedder.
Mrs. Hvaffornoget. Det bliver mit navn. Tættere på kommer jeg ikke.
- Han stavede det for mig. - Det skulle selv en englænder gøre.
- Tager han dig for din Stavning? - Jeg har klaret mig gennem livet.
Hvis der var skriftlig eksamen i kærlighed, skulle du i kloster.
Jeg kan godt stave.
Ikke i aften. Det er kun tirsdag.
Her er den.
- Det var det, jeg sagde. - Hvad tror du, der står?
Hvaffornoget. Mr. Hvaffornoget.
- Er du vis på, vi står på listen? - Jeg har sagt det 1000 gange.
Vi er blevet inviteret til borgmesterens maskebal.
- Vi fik meget kort varsel. - De overså os som sagt.
- Nå, men hvad vil du være? - Glad på en beskeden måde.
Nej, jeg mener til maskeballet. Hvad vil du være?
- I hvert fald ikke romer. - Nej, det tillader jeg aldrig mere.
Jeg har aldrig sagt det før, men du var en stor skuffelse som romer.
Jeg forventede lidt mere brutalitet. Smagfuld brutalitet, naturligvis.
Du lignede slet ikke en, der havde besejret gallerne.
Pyt med det. Skift nu til noget pænt, vi skal ud at gå tur.
- Hvorhen? - Det er lige meget. Vi skal bare gå.
Vi har godt af motion.
- Du er ude på noget. - Kom så.
- Er alle vinduer lukket? - Med garanti.
- Var det Emmet? - Han glemte noget.
Nej, min ven. Jeg er bange for, det er på grund af mig.
Jeg sætter hans følelser i brand. Søde Emmet.
Jeg kommer nu, Richard.
- Er hun væk? - Ja, kysten er klar. Men hun så dig.
- Jeg kunne ikke komme ind. - Det så jeg.
Hun tror, du er forelsket i hende.
Hvorfor går vi den her vej? Vi kunne gå hen i parken i stedet.
Alle mennesker går tur i parken. Underlige folk går tur i parken.
Det er da rarere her. Lad os gå den her vej.
- Man må følge sin egen vej. - Men vi følger aldrig min vej.
- Har du bestemt, hvad du vil være? - Når jeg bliver stor?
Pjat med dig. Til maskeballet.
Du bestemmer dig, og så følger jeg bare trop.
Du får det til at lyde, som om jeg presser dig til alt muligt.
Jeg kunne være Marie Antoinette.
Jeg vil ikke være Louis den 14. Jeg nægter at gå i silkebukser.
Du kan have plusfours på indenunder.
- Jeg kan godt lide nr. 10. - Det ligner da alle de andre.
Nej, det gør ej. Der er noget udefinerbart over det.
Hvis du vil være Marie Antoinette.
- Det vil jeg. Jeg er opsat på det. - Så kunne jeg måske være bødlen.
- Det var da en god idé. - Ja, det appellerer til mig.
- Sá vender vi. - Hvorfor?
- Føj mig, Richard. - Fortæl mig, hvem der bor i nr. 10.
Jeg mener, det er familien Donahue. Hende, der var en Proctor's Pickles.
Hvis vi traf dem, kunne vi byde dem velkommen hertil.
- Jeg nægter at gå frem og tilbage. - Det kunne jeg da aldrig finde på.
Godt.
Bare et par gange til, ikke?
- Hvad er der galt? - Ingenting.
- Hvorfor glor du på mig? - Fordi jeg godt kan lide det.
Jeg kan lide at sidde her og tænke: "Det er mit alt sammen!"
- Har du drukket mange af dem der? - Det er min første.
Lad det være den sidste.
- Hvorfor smiler du? - Jeg sad bare og tænkte.
Når Rose bliver gift og rejser bort, så er vi to helt alene.
Jeg er ikke bare et legetøj, Daisy.
Vi må få os en logerende.
Sådan. Den lille gåtur havde vi godt af.
23 gange forbi nr. 10.
Det var ikke en gåtur, det var en vagtparade.
Jeg kunne godt lide nr. 10. Jeg beundrede bare haven.
- Hvorfor? Det er jo bare en have. - Selvfølgelig er det ikke det.
En Proctor's Pickle har ikke "bare en have".
- Og nu skal jeg have en kop te. - God idé.
- Behold skoene på. Du skal i byen. - Hvorfor dog det?
For at bestille vores kostumer til maskeballet.
Og jeg vil være Marie Antoinette. De har mine mål i deres arkiv.
Og pas nu på med, hvad du vælger til dig selv. Ikke noget med trikot.
- Det gør mig så frygtelig flov. - Hvornår har jeg haft trikot på?
- Da du var Robin Hood. - Jeg var broder Tuck.
- Du var Robin Hood. - Var jeg?
Ja, og Sheridan blev syg, fordi han ikke måtte være Marian.
Ja, nu husker jeg det. Stakkels Sheridan fik udslet.
Kun på de pæne steder, naturligvis. Hov, ikke før frokost.
Hej, du der. Vil du ikke putte dem ind ad den der brevsprække for mig?
- Hvad får jeg for det? - Du bliver vist en værre bisse.
- 50 pence. - For mrs. Bucket? Glem det.
- Vent lidt. Et pund. - Pengene først.
Værsgo.
Det kommer du til at fortryde.
Møgunge-
Hos Bucket. Det er fruen i huset.
Sheridan. Du er mors lille tankelæser.
Far og jeg talte netop i går om dit udslet.
- Ikke flere penge i denne måned. - Mor tænkte også på dig i morges.
Jeg ryddede en skuffe og fandt dit første lille sysæt.
- Mor kneb en tåre. - Det gjorde jeg også.
Jeg satte mig på det.
Det var heldigt, du fik fat i os. Vi skal ud på vores gåtur.
Ja, nu går vi tur hver dag.
Mor er på nikkefod med en Proctor's Pickle, en mrs. Donahue.
Faderen er kendt i krydderikredse. "Absolut ikke mere end 10 pund."
Richard, altså. Undskyld, min ven.
Der er støj på linien.
Mor er desværre meget skuffet lige nu.
Vi skal til maskebal i aften, og jeg ville være Marie Antoinette.
- Men far fik ikke skaffet kostumet. - Jeg måtte tage, hvad der var.
Der er en til Gremlin på linien.
- Skulle du ikke ud? - Ikke endnu.
- Jeg vil se Hyacinth udklædt. - Hvad er de klædt ud som?
Hun vil ikke sige det. Men det er ikke Marie Antoinette.
Hun behøver bare en rosette, så kan hun være præmie-hunhund.
- Og dem ved vi jo, hvad hedder. - Altsá, Emmet.
Skynd dig og kom.
- Du godeste. - Godt, jeg ikke gik glip af det.
- Det her kostume er ret ubekvemt. - Det er det her eller intet.
- Hvad gør du? - Det er bilen, der gør det.
Lad den ikke gå i stå, Richard.
- Davs, Rose. - Hyacinth er inde på rådhuset.
I kan godt nå at fange dem. Det er umagen værd.
Jeg ville gerne have, at hun skulle møde min ven, mr.
Hvaffornoget.
Mrs. Bucket?
Det udtales Bucket, mrs. Donahue.
De har vist ikke truffet min mand. Richard, hils på mrs. Donahue.
Goddag.
Nå, jeg kan jo ikke stå her hele aftenen. Hov, min telefon ringer.
Jeg ringer. Jeg vil jo gerne se Dem til et af mine middagselskaber.
Har dronningen knas med stridsvognen?
Tag din jakke på. Du bliver set af en Proctor's Pickle.
Tak for turen. Men du må jo videre.
Du sagde ikke et ord til mr. Hvaffornoget.
Hun sagde et ord til mig. Og det var ikke oldengelsk.
Hr. Borgmester.
Jeg ville tale med Dem om et lille selskab, jeg påtænker at afholde.
Bare et par venner af rette socio-økonomiske støbning.
Hjemad, Richard. Jeg vil ikke dele min trone med de bedragere.
Oversættelse: Ellen Gammelgaard vwvw.sdimediagroup.com